Vuonna 1895 Oscar Wilde oli Lontoon kuuluisin mies.
Hänen rakastajansa oli Bosie Douglas, Queensberryn markiisin poika.
Suhteen raivostuttama Queensberry jätti Wilden kerholle kortin
"Oscar Wildelle, joka tekeytyy sodomiitiksi".
Bosien yllyttämänä Wilde nosti syytteen herjauksesta, mutta päätyikin
syytetyksi törkeästä siveettömyydestä.
Hänet tuomittiin kahdeksi vuodeksi kuritushuoneelle.
Korkealla kaupungin yllä,
korkean pylvään päässä
oli onnellisen prinssin patsas.
Se oli peitetty ohuilla kultaisilla lehdillä,
silminä oli kaksi loistavaa safiiria,
ja suuri punainen rubiini välkehti miekan kahvassa.
Sitä ihailtiin suuresti.
Eräänä iltana kaupungin yli lensi pieni pääskynen.
Lontoo 1890
Sen ystävät olivat lähteneet Egyptiin kuusi viikkoa aiemmin,
mutta se oli jäänyt jälkeen.
"Mihin asetun taloksi?"
Seuraavana päivänä se istui prinssin olkapäällä
ja kertoi hänelle tarinoita asioista, joita se oli nähnyt oudoissa maissa.
Punaisia iibislintuja, jotka seisoivat pitkissä riveissä
Niilin rannoilla pyydystäen kultakaloja nokkaansa.
Kuun vuorten kuninkaasta,
joka on musta kuin eebenpuu
ja palvoo suurta kristallia.
"Pikku pääsky", sanoi onnellinen prinssi,
"kerrot ihmeellisistä asioista,
"mutta vielä tätäkin ihmeellisempää
"on miesten ja naisten kärsimys.
"Mikään ei ole kärsimystä suurempi mysteeri.
"Lennä kaupunkini ylle, pikku pääsky,
"ja kerro, mitä siellä näet."
Niinpä pääskynen lensi suuren kaupungin ylle
ja näki rikkaiden pitävän hauskaa kauniissa taloissaan,
kun nälkää näkevien lasten kalpeat kasvot
katsoivat innottomina synkkiä katuja.
Pöydässä istui murtunut mies, jonka vieressä oli kuihtuneita orvokkeja.
Hän oli kirjailija.
Kymmenen vuotta myöhemmin
Mutta hän paleli liikaa saadakseen näytelmänsä valmiiksi.
Se on uni.
Pariisi 1900
Olen aika lailla samaa mieltä kanssasi.
Hän oli oikeastaan hyvin erikoinen.
- Hän oli erinomainen kirjailija. - Ja ne näytelmät.
Seuraavan kerran kun olemme Lontoossa,
tuletko kerholle?
Mielelläni. Mihin niistä?
- Carltoniin. - Mainiota.
En ole koskaan nähnyt miehen syövän niin...
- Mikä hätänä, kultaseni? - Taisin unohtaa viuhkani.
Onko hänellä jokin hätänä?
Herra Wilde!
Herra Wilde?
Rouva.
Muistatte varmasti minut.
Olen rouva Arbuthnot.
Tulin kaikkiin ensi-iltoihinne.
Tottahan toki. Tuollaisia kasvoja ei voi unohtaa.
Olette kovin ystävällinen puhuessanne kanssani.
Näytätte voivan hyvin.
Erinomaisen hyvin, sir.
Mitä teille kuuluu?
Lydia!
Tule heti tänne!
Minun täytyy mennä.
Voisitteko lainata minulle viisi puntaa?
Minulla on hieman tiukkaa juuri nyt. Tuntuu kauhealta pyytää sitä, mutta...
- Lydia! - Minä tulen!
Herra Wilde, minä...
- Toivon vain... - Älkää koskaan toivoko.
Se voi toteutua.
Mutta kiitos
hetkellisestä sopusoinnusta riitasointuisessa fuugassa.
Palaa heti Jeffreyn luokse.
Jos puhutte vielä joskus vaimoni kanssa, tapan teidät.
Ymmärrättekö?
Hyvää iltaa, monsieur Melmoth.
Hyvää iltaa.
Kuuluuko pankkivekselistänne mitään uutta?
Valitettavasti ei, monsieur Dupoirier,
mutta älkää pelätkö.
Monsieur Ross saapuu huomenna
mukanaan tekijänpalkkiot,
sopimukset
ja rahat.
Erinomainen uutinen, monsieur Melmoth.
Viisi puntaa.
"Katso,
"missä Kristuksen veri virtaa taivaankannen poikki."
Lakkaa itkemästä.
Mistä on kyse?
Tulitikkuja!
Älä enää itke, pyydän sinua!
Mikä hätänä?
Orpokodin nunnat tulivat hakemaan häntä,
ja hänen tulitikkunsa vietiin.
Älä anna viedä minua takaisin sinne, Jo.
Lupaan olla entistä varovaisempi.
Se voisi olla parempi kaikille.
Sinä olet turvassa, eikä minun tarvitse olla huolissani.
Täällä alkaa olla liian vaarallista.
Mehän olemme veljekset. Meidän pitää olla yhdessä!
Tämä on liian hirveää!
Mutta minullakin on uutisia.
Odottamattoman rahantulon ansiosta voin
tarjota teille molemmille ainakin
absinttia
ja kokaiinia
lähtöiltana.
Ja purppuranpunaisen hetken minulle,
jos sinä, Leon, lainaat minulle sukulaistasi
normaalia suoritusta vastaan.
- Ei. - Eikö?
20 minuuttia.
Kertokaa myös se tarina loppuun.
Kuulehan...
En usko olleeni koskaan ennen näin onnellinen.
Tässä huoneessa.
Tällä hetkellä.
Kadulta tuleva valo.
Mikä valo?
Se veistää sinut marmorista, poikakulta.
Olemme eksyneet omaan maailmaamme.
Verhoutuneina vierekkäisen parittelun sinfoniaan.
Tiedän sinun rakastavan minua, Johnny,
vaikka purppuranpunaisia hetkiämme
tahraavat vihreät setelit.
Minkä sille mahtaa?
Siihen meni melkein tunti. Nyt on tarinan aika.
Mihin minä jäinkään?
Sillan alle.
Aivan, sillan alle.
Sillan alla
kaksi pientä poikaa
makasi toistensa sylissä
yrittäen pysyä lämpimänä.
Miten kova nälkä meillä onkaan, he sanoivat.
Ette saa maata täällä,
huusi vahti,
ja he lähtivät sateeseen.
Pääskynen lensi takaisin
ja kertoi prinssille näkemästään.
Olen hienon kullan peitossa, sanoi prinssi.
Sinun pitää ottaa se lehti kerrallaan
ja antaa köyhille.
Elävät uskovat aina,
että kulta tekee heidät onnellisiksi.
Boudicca.
- Meitä on kolme. - Ei lapsia, Oscar.
Ei hän ole lapsi.
Hän on kääpiö.
Hyvin kuuluisa Puolassa.
Hyvää iltaa, sir.
Absintti.
Olut.
Olet liian nuori juomaan olutta,
mutta kuka siitä piittaa? Nyt on juhlapyhä.
Rakastan tätä laulua.
Maurice...
Maurice!
Maurice, mon legionnaire!
Tule heti tänne ja ota minut väkisin!
En tiennyt, että olit täällä.
Vastenmielinen sika.
Sinulle kelpaa oma oksennuksesi.
Ei, Maurice.
Loukkaatte ystävääni, monsieur.
Pyytäkää heti anteeksi, tai tapan teidät.
Näpit irti, senkin saasta!
Miten voisin vastustaa kiusausta?
Napoleonin profiili...
Ilman mitään
masentavia piirteitä.
Lopettakaa!
Ulos täältä!
Ota hutsusi mukaan! Sotilas, istu alas!
Madame Boudicca,
he vain hermostuivat, ei sen kummempaa.
Kuka maksaa vahingot?
Minä. Laulan teille.
Ole hiljaa, Oscar! Istu alas.
Ole hiljaa.
Sallitteko?
Mitä sanotte? Laulu vai maksu?
Laulu!
Olen nuori tyttö
Ja tulin juuri
Maasta jossa tehdään suuria
Poikien joukossa on rakastajani
Ja koska minulla on rakastaja
En välitä vähääkään
Rakastamani poika
On ylhäällä lehtereillä
Rakastamani poika katsoo alas minuun
Tuolla hän on, näettekö?
Hän heiluttaa nenäliinaansa
Iloisena kuin sirkka joka lehdellä asustaa
Jos olisin herttuatar ja rahaa olisi paljon
Antaisin sen Johnnylleni
Joka kanssani avioituu
Mutta ei ole penniäkään
Siispä elän rakkaudella ja suukoilla
Olen iloinen kuin linnut puun oksalla
Rakastamani poika on ylhäällä lehtereillä
Rakastamani poika katsoo alas minuun
Tuolla hän on, näettekö?
Hän heiluttaa nenäliinaansa
Iloisena kuin sirkka joka lehdellä asustaa
Iloisena kuin sirkka
Joka lehdellä asustaa
Näyttelijät
tekivät ihastuttavan tulkinnan miellyttävästä näytelmästä.
Ymmärryksenne on ollut hyvin älykästä.
Onnittelen teitä menestyksekkäästä esityksestänne.
Se saakin minut uskomaan,
että arvostatte näytelmää lähes yhtä paljon
kuin minä itse.
Oscar Wilde, rikos, josta teidät on tuomittu,
on niin kauhea, että on käytettävä ankaraa itsehillintää,
jotta ei kuvailisi tunteita,
jotka nousevat jokaisen kunniallisen miehen rintaan.
Ei kannata osoittaa sanoja teille.
Tätä tekevien täytyy olla kylmiä kaikenlaiselle häpeän tunteelle.
Tällaisessa tilanteessa
minun odotetaan langettavan kaikkein ankarimman tuomion,
jonka laki sallii.
Oikeus tuomitsee teidät vankeuteen
ja kuritushuonerangaistukseen kahdeksi vuodeksi.
Monsieur Melmoth.
Monsieur Melmoth?
Ystävänne on täällä.
Robbie.
Yksinäinen Ilmestyskirjan ratsastajani.
Veit minut maanpakoon, poikakulta.
- Mihin viet minut nyt? - En vie sinua minnekään.
- Sinä... - Mikä laiva?
Irlantiinko?
Ei mitään laivoja, Oscar.
Olen täällä Pariisissa.
- Minulla on määrärahasi. - Hyvä.
Olen ollut ilman päivällistä.
Käyn kuolettavaa kamppailua tämän tapetin kanssa, Robbie.
Toisen meistä täytyy lähteä.
Mauricen mukaan järjestit melkoisen kohtauksen eilen illalla.
On melko mahdotonta järjestää hyvää kohtausta
näin ankarissa oloissa.
Tein silti käsittääkseni parhaani.
Näin viime yönä unta, että aterioin vainajien kanssa.
Olet varmasti ollut juhlien sielu.
Mitä tämä on?
Morfiinia.
Olen hyvin hämmentynyt, poikakulta.
Minulla on ollut hyvin vaikeaa viime aikoina.
Kahteen päivään ei ole ollut penniäkään.
Olen joutunut kulkemaan ympäriinsä täynnä hurjaa halua,
loukussa bulevardien ympyrässä.
Se on yksi helvetin pahimmista.
Loikkia nyt pöydiltä tuossa iässä.
Mitä mieltä olette, tohtori?
Paise märkii.
Jos tilanne ei parane, joudumme valitettavasti leikkaamaan.
En koskaan unohda ystävällisyyttäsi,
kun minut vapautettiin vankilasta.
Meillä oli korkeat odotukset sinä päivänä.
Olin silti tuhoon tuomittu alusta lähtien.
Miksi kiirehditään kohti tuhoa?
Miksi se kiehtoo niin paljon?
- Oscar! - Robbie!
- Oscar. - Robbie.
- Mitä kuuluu? - Missä Reggie on?
Hän odottaa meitä hotellilla. Hän halusi varmistaa, ettei ole...
- Mitä? - Vaikeuksia.
- Onko sinulla kaikki mukana? - Ei ole.
Jätin Oscar Wilden Newhaveniin.
Tämä on viimeinen asia, minkä hän kirjoitti.
Hieno kirje, josta kerroin sinulle.
Tee siitä kolme jäljennöstä. Lähetä yksi Bosie Douglasille,
yksi minulle, ja pidä alkuperäinen lukkojen takana.
- Ymmärrätkö? - Mennään nyt.
Jos joku pyytää asiakirjoja tai papereita,
- sano, että ne ovat matka-arkussasi. - Mitä?
Kappas vain.
Sebastian Melmoth.
- Reggie. - Tämä on todellinen ilo.
Oletko ensimmäistä kertaa Dieppessä, Sebastian?
Sepä hauskaa.
Haluan esitellä sinulle heti hyvän ystävämme, hotellin johtajan.
- Melmoth, tässä on monsieur Duroc. - Bonjour.
Huolehtikaa herra Melmothista. Paras huone ja sen sellaista.
Jätän teidät nyt.
- Menetkö lounaalle? - Luultavasti.
Otammeko arvoesineenne
ja paperinne,
jotta ne voidaan laittaa kassakaappiimme?
Ne ovat matka-arkussani.
- Lempisiniseni. - Laukku on Reggieltä.
Tässä on myös 800 puntaa, jotka keräsimme ollessasi vankilassa.
- Ei. - Pärjäät niiden avulla,
kunnes teet taas töitä.
Minä huolehdin niistä.
Reggie!
Rakas Oscar.
Mitä pidät uudesta nimestäsi?
Melkein yhtä paljon kuin inhoan vanhaa.
Kirjeet.
Ja katso tätä.
Jokaisen maanpaossa olevan homon kapioihin kuuluu
nimikirjoituksella varustettu muotokuva itse leskestä.
Sinun täytyy tanssia alastomana sen edessä ensi kuun vuosijuhlassa.
- Tämä on häneltä. - Oscar?
Voin kertoa teille heti, että minulla on vakaa aikomus
sovintoon vaimoni kanssa, mikäli hän vain huolii minut.
Ja voitte olla varmoja,
etten enää koskaan tapaa lordi Alfred Douglasia.
Se osa elämääni on nyt ohi.
Ei, hän oli täysin raivoissaan.
Ihanko totta?
- Ei se ole totta. - Mitä minä sanoin?
Et mitään. Siitä juuri onkin kyse.
Kertomasi perusteella
tuntuu siltä, että Readingin vankila on lumottu linna,
jonka johtaja on päähaltija.
Robbie,
löysin Kristuksen vankilassa.
Miksi se nainen oli joutunut sinne?
Älä vitsaile, Reggie. Sellissä on vain Jumala ja ihminen.
Oltuaan kolme päivää helvetissä Jeesus nousi kuolleista.
Hän avasi hautansa, heitti pois käärinliinansa
ja otti paikkansa ikuisesti ihmisen sydämessä.
Oltuani 700 päivää kuritushuoneella minun hautani avataan.
Olen hipsinyt laivajunaan ja synnyn uudelleen,
hänen avullaan, kanssaan ja Ranskassa.
Erinomaista, Oscar.
Teemme sinusta vielä katolilaisen.
Toisin kuin rakas Jeesus, sinulla on matkatavaroita.
Ja 800 puntaa käytettävänä ennen taivaaseen astumista.
Tai kiirastulta.
Pelkäänpä, että 15 nuoren runoilijan lähetystö
saapuu viikonloppuna toivottamaan sinut tervetulleeksi maanpakoon.
- He tuovat sekin. - Hyvä.
Tarkoitan vain, että olen elänyt
paheiden ja nautinnon vallassa.
Olin väärässä ja maksoin siitä.
Ehkäpä nyt aloitetaan puhtaalta pöydältä, ehkäpä ei. Ken tietää?
Joka tapauksessa olen nyt valmis palaamaan elämään.
Tuletko alas, Oscar?
Odota, minun pitää hakea kylpytarvikkeeni.
Constance,
rakas, hyvä, kaunis vaimoni.
Sanat eivät voi koskaan riittää
tekemään tyhjäksi sinulle aiheuttamaani suurta tuskaa.
Me kumpikin tiedämme sen.
Kahden vuoden ajan olen maannut kovilla laudoilla,
polvistunut kivilattialla, ruokaillut häpeässä miettimättä juuri muuta.
Sinä ja poikani ovat ainoa asia, joka pitää minut kiinni elämässä.
Jos ei olisi toivoa, että jonain päivänä voin tavata teidät jälleen,
en pystyisi jatkamaan.
Hyvä luoja.
Elämänhaluni, rakas Constance,
on yhtä kiihkeä kuin ennenkin.
Luojan tähden.
Vaikka sydämeni onkin murtunut, sydämet on tarkoitettu murrettaviksi.
Siksi Jumala lähettää murhetta maailmaan.
Kirjoita minulle mahdollisimman pian, ja sano, että olen yhä sinun Oscarisi.
Jotta ranskalaisen taiteen herkät nuput
löytäisivät tiensä tähän aavikon linnakkeeseen,
toivottaakseen tervetulleeksi ja nostaakseen tämän
ruhjoutuneen ja poljetun liljan
lannistumisen suosta,
se täyttyy epävarmalla toivolla,
jotta se voisi yhä elää ja kukkia jälleen
Parnassósin kaksoishuipulla.
Teidän laskunne.
Pyysinkö sen?
Ei.
Hyvä!
Ei käy.
Mene pois. En halua saada tartuntaa.
Kahvia.
Kuusi maitokahvia.
Etkö käytä tänään silkkisukkiasi, Oscar?
Odottakaa...
- Poikakulta. - Niin, hyasinttini?
Muistuta minua, että vaihdan lakanat tänään, poikakulta.
Solakat kultaposkesi ovat jättäneet paskatahran,
joka ulottuu aina sinun puolellesi sänkyä.
Te menette liian pitkälle, sir.
Ei, te menette liian pitkälle, rouva.
Garçon, katukäytävällä on paskapökäle.
Hankkiutukaa eroon siitä.
Oscar, siinähän sinä olet.
Olemme myöhässä. He odottavat meitä.
- Oletko kunnossa? - En ole.
Palataan hotelliin.
Seurataan heitä.
Voi luoja, he seuraavat meitä.
Odota minua!
Haluan peittää sinut hunajalla ja nuolla sen pois!
Tämä on sietämätöntä.
Mennään tänne.
Katsokaa! Keppejä.
- Tämä on parempaa kuin metsästys! - Tulkaa!
Vauhtia!
Äkkiä kirkkoon.
Mikä hätänä, Oscar?
- Mitä te haluatte vielä? - Odota!
Mitä te haluatte vielä?
Päästä irti!
Olette vieneet jo kaiken, senkin pieni paska!
Perheeni, työni, vapauteni, kaiken!
Mitään ei ole enää jäljellä!
Aiotko tappaa minut? Olen jo kuollut, senkin kusipää.
Häivy siitä!
Tekopyhien luonnollinen elinympäristö on Englanti.
Menkää takaisin sinne. Jättäkää minut rauhaan.
En tiennyt, että sinusta on tuohon.
Ei olekaan.
Minussa ei ole mitään jäljellä.
Ei edes pelkoa.
Täysin varoittamatta minut siirrettiin eräänä iltapäivänä
Wandsworthista Readingin vankilaan.
Keskellä kirkasta päivää junalla,
kahlittuna vanginvartijaan kuin tanssiva karhu.
Se matka oli kaikkein ankarin kidutus,
jonka majesteetti järjesti minulle.
Clapham Junctionissa meidän piti odottaa vaihtoyhteyttä
puolen tunnin ajan laiturilla kaksi.
Ikävä kyllä yleisöni ei ollut unohtanut minua.
Ensin he vain kikattivat ja osoittivat sormella.
Sitten eräs mies alkoi huutaa.
Sehän on Oscar Wilde, helkutti!
Hän asteli edestakaisin heristäen sormeaan.
Selkä seinää vasten, pojat!
Hän luetteli rikoksiani kasvavalle ja lumoutuneelle yleisölle.
Emme halua sellaista rakkautta, joka ei sano nimeään ääneen.
Jokainen käänne sai heidät parahtamaan ja huojumaan yhtenä miehenä,
sylkien ja huutaen, janoten minun vertani.
Ja minä...
Näin tulevaisuuden.
Siihen päättyi kaikki rauha.
Näen sen kuolinvuoteellani.
Antakaa tämä monsieur Wildelle.
Voi taivas, se on poliisimestarilta. Lue sinä se.
Hänet karkotetaan, jos hänen käytöksensä ei parane.
Nuorten ranskalaisrunoilijoiden juhlintaan
ei suhtauduttu kovin suopeasti.
Luojan tähden, älä kerro hänelle nyt.
Nykyisessä mielentilassaan hän luultavasti sytyttää hotellin tuleen.
Onneksi lähden huomenna.
Ole varovainen, Robbie.
Hän tuhoaa sinut.
Sille ei mahda mitään.
Hyvää yötä, poikakulta.
Luin kirjeesi vankilasta.
Se on tosiaan erinomainen.
Sinun pitäisi antaa sille nimeksi De Profundis.
No, se kirjoitettiin syövereissä.
Bosie haluaa varmaan tappaa sinut lukiessaan sen.
Kirjoitin sinulle tylyjä kirjeitä, Robbie.
Pyydän anteeksi.
Kirjoitit tylyjä kirjeitä kaikille.
Tiedän.
On vaikea selittää tunnetta
täydellisestä voimattomuudesta ja epätoivosta siellä.
Silloin muuttuu raivoksi.
Koskaan ei puhuta. Itketään vain ja ripuloidaan.
Tuloksena on mielenvikaisuus.
Annatko minulle anteeksi?
Kuka olisi arvannut tavatessamme 15 vuotta sitten, että olemme täällä?
Spitaaliset aterialla täydenkuun alla ulkomaalaisessa hotellissa.
Se on tavallaan aika romanttista.
Tosin sinä et ole spitaalinen.
Huomisaamuna sinä kuljet merituulen mukana kohti Doveria.
Kuka olisi uskonut,
että tapasimme yleisessä käymälässä ja päädyimme tänne?
Ei tarvitsisi olla Mortimer Streetin Sibyl
päätelläkseen sen.
Olin menossa matineaan.
Ja minä olin menossa kerholleni.
Eri kulma, hetkeä myöhemmin, toinen näytelmä, kuka tietää?
Ehkä minun pitäisi olla hovirunoilija, mutta en oikein usko.
Intiimi suhde viemärissä, jota seurasi jumalten fantasia.
Loppu on hiljaisuutta.
Hän ei käyttänyt tulipunaista takkiaan,
sillä veri ja viini ovat punaisia.
Ja veri ja viini olivat hänen käsissään,
kun hänet löydettiin kuolleiden kanssa.
Hänen rakastamansa kuollut naisparka,
joka oli murhattu sänkyynsä.
Erinomaista.
Poikien holhoojana
en voi kylliksi korostaa levottomuuttani siitä,
että olette lainkaan yhteydessä aviomieheenne.
- Rouva Holland... - Rouva Wilde.
Constance.
Olemme olleet ystäviä monta vuotta.
Huolehdin isoisäsi kuolinpesästä.
Sinun täytyy luottaa meihin.
Allekirjoita tämä.
Cyril ja Vyvyan, älkää tapelko.
Ole äärimmäisen varovainen vastatessasi hänen kirjeeseensä.
Olen varma, että jos tapaisin hänet kerran,
antaisin hänelle kaiken anteeksi.
Tismalleen niin, ja sitten olisit
täällä Heidelbergissa lähtemättömästi.
Saatamme lähteä Genovaan keväällä.
Siellä on kirurgi, joka uskoo voivansa
tehdä jotain viheliäiselle selälleni.
Sinun täytyy odottaa.
Ajattele lapsiasi.
Hänen pitää osoittaa sinulle, että hän haluaa muuttua ja pystyy siihen.
Lähtösi jälkeen olen ollut täysin yksin.
Eihän tuo ole totta, Oscar.
Vaimoni lähetti minulle vastenmielisen kirjeen,
jossa hän ilmoittaa tapaavansa minut ehkä joskus myöhemmin.
Vaan ei lähitulevaisuudessa, ja poikia en saa tavata varmaan koskaan.
Suoraan sanottuna olen hämmästynyt siitä,
että kuvittelet Constancen ylipäätään haluavan tavata sinut.
Kirjoitit hänelle yhden kirjeen täynnä tavanomaista hajustettua paskaasi,
ja luulet, että kaikki, mitä panit hänet kokemaan
viime vuosien aikana voidaan yksinkertaisesti unohtaa.
Jos tulit järkyttämään minua,
ehdotan, että palaat heti Dieppeen.
Sieltä lähtee juna
kolme minuuttia yli tasatunnin, joka tunti.
En tullut tänne järkyttämään sinua.
Haluan vain, että olet järkevä.
Bosie, jota te paheksutte, sentään tarjoutui auttamaan minua.
Ihanko totta?
Millä tavalla Bosie auttaa sinua?
Bosie rakastaa minua, Robbie.
Tavalla, jota sinä et voi koskaan ymmärtää.
Joka tapauksessa hän tulee tänne ensi viikolla.
Sitten et enää koskaan näe Constancea.
Sinä tunnut unohtavan,
että huolimatta kaikesta siitä, mitä aiheutit hänelle,
hän antaa silti sinulle neljä puntaa viikossa.
Ne neljä puntaa riippuvat siitä, pysyykö Bosie poissa elämästäsi.
Epäilemättä hän antaa sinulle rahaa tullessaan tänne.
Jos hänen äitinsä on antanut sitä.
Minulla ei ole ketään! Miksi olet noin tyly?
Sinulla on minut. Olen tässä.
Se vain ei riitä.
Miksi se ei riitä?
Suoraan sanoen et ole tarpeeksi upea,
etkä varsinkaan tarpeeksi kovakourainen.
Mennään ottamaan juotavaa.
Äläkä ole äkäinen. Sinusta ei ole raivostumaan.
Lähdin eilen uskomattomalle pyhiinvaellusmatkalle
Notre-Dame de Liesseen.
Tiesitkö, että "Liesse" on keskiaikainen sana "onnelle"?
- En tiennyt. - Kyllä se on.
Käyn siellä joka päivä.
Matka sinne kestää vain kymmenen minuuttia ja saman verran takaisin.
Pappi, joka on ihastuttava ja tavattoman viehättävä,
on nykyään hyvä ystäväni.
Eilen hän esitteli minulle kaikki messupukunsa.
Hän näytti erityisen kiehtovalta marttyyrin asussaan.
Ruusunpunainen, veren juovittama.
Kärsimys ei merkitse mitään, kun on rakkaus.
Rakkaus on kaikkein tärkein.
Bosie...
Rakastamani poika
On ylhäällä lehtereillä
Rakastamani poika katsoo alas minuun
Tuolla hän on, näettekö?
Oscar.
Hän heiluttaa nenäliinaansa
Iloisena kuin sirkka joka lehdellä asustaa
Älähän nyt.
Ei ole sinun tapaistasi olla vaiti.
Oscar.
Voi, Bosie.
Älähän nyt.
Kaikki on hyvin.
Tule.
Käydään istumaan.
Onko hän kunnossa?
Voinko auttaa?
Hän kuuli huonoja uutisia.
Olen hyvin pahoillani.
Erittäin huonoja uutisia.
- Ei mitään hätää. - Kiitos.
Mitä sinulle kuuluu?
- On niin ihanaa nähdä sinut. - Samoin sinut.
Sinä ensimmäisenä iltana ajattelin...
Ei ollut yhtikäs mitään syötävää.
Se kirje, jonka lähetin sinulle vankilasta.
En koskaan saanut sitä. Mitä siinä luki?
Eipä juuri mitään.
Se oli vain testamenttini, De Profundis.
Oscar, senkin hassu vanha homo. Tule tänne.
Olen oma Juudakseni.
Haluan juotavaa.
Tule.
Mitä suunnitelmia sinulla on?
Mitä suunnitelmia minulla voisi olla?
Melmothin kohtalona on vaeltaa maan päällä
etsien suojaa mistä tahansa.
- Saatan lähteä etelään. - Napoliin.
Nähdä se ja kuolla.
Kunpa asia olisikin niin yksinkertainen.
Oletko kirjoittanut mitään?
Balladin vankilasta. Se on miltei valmis.
Se on oikeastaan aika hyvä.
Karataan täältä. Jonnekin, mistä kukaan ei meitä löydä.
Juuri Napoliin.
Poikakulta, et tiedä, mitä puhut.
Kuolen nälkään. Tilataan jo.
Miksi me käperrymme ilman kaupungin muureja aseman hotelliin?
Koska minä olen perikadossa.
Jos lähtisit kanssani Napoliin,
maailmasta tulisi kuva, jota voit katsoa mutta et koskettaa.
Rakastatko minua niin paljon, Bosie?
Eihän meillä ole rahaakaan.
Rahaa? Luojan tähden, äidilläni on sitä valtavasti.
Mitä sinä naurat?
En mitään. Robbie vain sanoi jotain.
Robbie on ollut minua vastaan tapaamisestamme lähtien.
Mustasukkaisuus riivaa häntä.
Robbie rakastaa minua
tavalla, jota sinä et voi koskaan ymmärtää.
Otammeko huoneen?
Paluuni Bosien luokse oli psykologisessa mielessä vääjäämätöntä.
En voi elää ilman rakkauden ilmapiiriä.
"Haluan rakastaa ja olla rakastettu, huolimatta maksamastani hinnasta."
Luulenpa, että tekoni on kohtalokas.
Rakastan häntä kuten aina, tuntien tragedian ja tuhon.
- Oscar! - Voi luoja.
- Oscar! - Bosie?
Kuuntele minua, senkin pieni...
Se on tuolini alla!
Tuolla se on! Ota se kiinni!
Kaapin takana! Ota se kiinni!
Helvetin rottia on joka paikassa!
Luojan tähden, rauhoitu nyt.
Se oli vuoteessa.
Tappakaa se!
Se on pelkkä rotta. Älä ole huolissasi.
Olet täysin hysteerinen.
Pidä se helvetin elukka erossa minusta!
Senkin...
Tämä paikka on täysin järjetön!
Minä kiellän sen. Kiellän häntä elämästä sen pirullisen miehen kanssa.
Kukaan ei mahtanut sille mitään.
Sitten en maksa hänelle määrärahaa.
Voitte kertoa sen nähdessänne hänet.
Se on epätodennäköistä, rouva.
Olen luopunut toimestani hänen kirjallisena toimeenpanijanaan.
Oletan, ettei hän tiedä teidän olevan täällä.
Ei tiedäkään.
Miksi se haittaa teitä niin paljon?
Minun käskettiin varoa teitä, herra Ross.
Teihin ei kuulemma voi luottaa.
Me kaksi olemme silti samanlaiset.
Onko hän loukannut teitäkin?
Oscar tuhosi itsensä ja kaikki ympärillään.
Katsokaa minua.
Hän on tappanut minut.
Joku kävelee haudallani.
Rakas noitaystävämme palaa perjantaina
- hoitamaan asiat loppuun. - Voi luoja.
Tosin hänen loitsunsa ja tuoksunsa näyttävät tehonneen.
- Jo oli aikakin. - Hyvä uutinen on siis se,
ettei ole enää rottia.
Huono uutinen sen sijaan on se, että määrärahani lopetetaan.
Onko sinun pakko puhua rahasta lounaalla?
Minun pitäisi tietenkin puhua tarjoilutavoista tarjoilijamme kanssa.
Meidän täytyy laatia suunnitelma. Tulin tänne sinun kutsustasi.
Sanoit, että sinulla oli varoja, mutta ei olekaan. Hyväksyn sen.
Minkäs täydellinen ihminen luonteelleen mahtaa?
Tosiseikka kuitenkin on, että meillä on... Mitä, kuusi puntaako?
Viisi.
Jouduin maksamaan viime viikon vuokran.
Ole varovainen. Hänen äitinsä tarkkailee.
Aivan, ja hän on innoissaan.
Älä ole tuollainen tylsimys. Mitä sinulle on tapahtunut?
Saamme kuusi puntaa viikossa äidiltäni.
Meillä on sata puntaa libretosta, jota et koskaan kirjoita.
Meillä on kalvosinnapit, ystävät ja sukulaiset,
ja ennen kaikkea meillä on yhä toisemme.
Toinen voi syödä toisen ja tehdä teltan nahasta.
Lakkaa jo huolehtimasta.
Mikä sinun nimesi on?
Felice.
Tässä on signor Melmoth.
Minä olen Alfred.
Olen nähnyt sinut rannalla.
Sinulla on leveä rinta ja hartiat.
Puhut aina pojille kuin he olisivat rotuhevosia.
Käske heitä nostamaan kavioita ja avaamaan suunsa.
Se tuo onnea.
Sitten haukutaan heitä.
Haluan varmistaa, etteivät he kaadu ensimmäisellä esteellä.
Jokanaan!
Jokanaan...
Olen suudellut suutasi,
huulillasi oli karvas maku.
Ehkäpä se on rakkauden maku.
Sanotaan, että rakkauden maku on karvas.
Mene naimaan häntä.
Eikö olekin kaunista?
Huomaatko nyt? Voin tehdä sinut onnelliseksi.
Totta.
Niin voit.
Ei enää huolia.
Ei enää kunnianhimoa. Ei aikaa.
Vain tämä hetki.
Kalastajat sukeltavat helmiä.
Vanha lammas teurastajansa kanssa.
Hopeisilla laineilla keikkuva vene.
Skandaali.
Pelkkä pieni musta piste
sarastuksen reunaa vasten.
Silti jokainen ihminen tappaa rakastamansa asian.
Jokainen kuulkoon tämän.
Jotkut tekevät sen katkeroituneella katseella.
Jotkut imartelulla.
Pelkuri tekee sen suudelmalla.
Rohkea mies miekalla.
Se on loppu.
Osa tappaa rakkaansa, kun nämä ovat nuoria,
osa taas kun nämä ovat vanhoja.
Osa kuristaa himokkain käsin, osa kultaisin käsin.
Armollisimmat käyttävät veistä, koska kuolleet kylmenevät pian.
Osa rakastaa liian vähän, osa liian kauan. Jotkut myyvät, toiset ostavat.
Jotkut tekevät tekonsa runsain kyynelin, jotkut ilman huokaustakaan.
Sillä jokainen ihminen tappaa rakastamansa asian,
mutta jokainen ei silti kuole.
No niin. Bosie?
Hauskaa joulua, signor!
Onko isä ihan yksin sairaalassa?
Ei tietenkään, kultaseni.
Jouluna kaikki potilaat pitävät juhlat.
Hyvä kuningas Vaclav ulos katsoi
Tapaninpäivänä
Kun lumi maassa oli
Hanki syvä ja tasainen
Kuu loisti taivaalla...
Felice!
Miten sinä kehtaat? Katso häntä!
Vaimosi! Miten kehtaat loukata meitä?
Mitä sinä teet, äiti?
Tiedän, mitä täällä tapahtuu.
Missä ne portot ovat?
Näyttäkää heidät minulle.
Kiskon heidät tukasta kadulle.
Sen jälkeen mieheni kastroi teidät!
Signora, ei täällä ole naisia.
Tämä on herrainjuhla.
Valehtelija!
Mikä häntä vaivaa?
Mielenvikainen.
Signor Melmoth,
pyydän anteeksi.
Luulin, että täällä oli naisia.
Huomaan nyt olleeni väärässä.
Mitäs tuosta.
Siunatkoon teitä.
Jätämme teidät nyt.
Älä metelöi tullessasi kotiin, ciccio.
Tämä on isältä.
Vyvyan ei tiedä, kuka isä on.
Tiedänpäs.
Luuletko, etten uskalla?
Voin näyttää sinulle.
Mitä ihmettä täällä tapahtuu?
Tällä suolla voi jäädä velkaa kaikesta muusta
paitsi näköjään seksistä.
Rakkauden suhteen ei koskaan saa luottoa, Bosie.
Sinun pitäisi tietää se.
Felice-kulta, usko pois. Hän ei ole sen arvoinen.
Otanko minä tämän?
Felice?
Ei! Lopettakaa!
Olkaa hiljaa! Lopettakaa!
Mitä hän on sinulle velkaa?
Kunniani.
- Paskan marjat. - Hiljaa!
Olemme tällä hetkellä rahapulassa,
mutta sinun pitäisi selvitä tällä
huomiseen asti.
Ei käy.
Ota se.
Kiitos, signor Melmoth.
Olette herrasmies,
mutta tuo on sika!
Hyvin oivallettu. Olet niin nokkela huomatessasi sen.
Hän ei ymmärrä minkään arvoa.
Eikä hintaa.
Haetaan nyt takkisi.
Vaimosi on jo huolissaan.
Miksi ihmeessä annoit sen hänelle?
Tämä on typerä kysymys, tiedän sen.
Mikset vain maksanut hänelle?
Millä?
Rahalla.
Ei minulla ole rahaa.
Miten niin ei ole?
No?
Äiti lopetti määrärahani.
Mitä?
Milloin se tapahtui?
Herranjestas...
Odotin oikeaa hetkeä kertoakseni sinulle.
Mutta sitä ennen päätit,
että se parka naisi sinua huvin vuoksi.
Miksikäs ei?
Turhamaisuutesi on tavatonta.
Ainoa sinua koskaan huvin vuoksi nainut olin minä,
ja jouduin siitä syytettyjen penkille.
- Mitä? - Ei mitään.
Tähän se sitten loppuu.
Näytämme tulleen tiemme päähän.
Olemme pennittömiä.
Emme oikeastaan.
Voit saada 200 puntaa, ja minä voin pitää määrärahani.
Jos...
No...
Äiti ja perhe eivät voi sietää sitä,
että me asumme yhdessä.
Hän sanoo, että jos suostumme eroamaan,
hän palauttaa määrärahani
ja antaa sinulle avokätisen...
Juomarahan.
Perheelle suoritetuista palveluksista.
Saanko hyvät suositukset? Saanko pitää mökkini?
Te yökötätte minua.
Ja tekopyhä äitisi
luulee voivansa ostaa minut 200 punnalla.
Perheesi on tuhonnut minut, vienyt minulta kaiken.
Ennen kaikkea nerouteni.
Kaikki vain 200 punnasta.
Neroutesi?
- Tuhosit itse itsesi! - Painu helvettiin.
Proosan alla ei ollut mitään merkittävää.
Yksi hyvä komedia, kolme rahan vuoksi hutaistua melodraamaa
ja ne helvetin naurettavat keijukaissadut.
Siinä kaikki, mitä löytyy, kun raaputtaa pois jauhon ja pannukakun.
Menestyksesi oli kiinnostavaa
ja nälkäsi sitä kohtaan kieroutuneen kiehtovaa,
mutta sinä et sitä koskaan ollut, kultaseni.
Pidit minua kiinnostavana, kun sinua uhkasi kiristys.
Olit oikeassa elementissäsi.
Näit palvelijoiden oven heilahtavan auki ja kipitit sisään.
Puhut roskaa. Minun isäni...
Oli humalainen kopeloija,
jolla oli yhtä likaiset kynnenaluset kuin pojallaan.
Sinun isäsi sen sijaan on vapaalla jalalla oleva salamurhaaja!
Älähän nyt, Oscar. Olet yhä elossa.
Juuri ja juuri.
Luojan tähden, lakkaa näyttelemästä.
Se on outoa.
En ole ennen katsonut sinua kunnolla.
Annoit minulle koko elämäni.
Nyt näen sen edessäni, paskaan tuhrittuna.
Kirjoitan sinulle, kun saavun Roomaan.
Mihin sinä menet?
Minulla ei ole aavistustakaan.
Voin kai yhtä hyvin jäädä tänne, kunnes vuokrasopimus päättyy.
Sitten lähden varmaan Pariisiin.
Ken tietää?
Pidämme joka tapauksessa yhteyttä.
Haittaisiko kovasti, jos en jäisi tähän odottamaan?
Minulle ei oikein sovi taskunenäliinan vilkuttaminen
lähtevälle junalle.
Olen liian suuri siihen.
Hei, Oscar.
Constance.
Sinäkö se olet?
Missä lordi Alfred on?
Onko hän lähtenyt?
Jättikö hän sinut aivan yksin?
Missä pojat ovat?
Täytyy jatkaa matkaa.
On niin pitkä matka jäljellä.
Constance.
Emme koskaan tarkoittaneet...
Rakastin sinua niin paljon.
Aina.
Eikö se olekin kummallista?
Rakastamani poika on ylhäällä lehtereillä
Rakastamani poika katsoo alas minuun
Tuolla hän on, näettekö?
Hän heiluttaa nenäliinaansa
IKÄVÄ KYLLÄ CONSTANCE ON KUOLLUT. HAUTAJAISET PERHEEN KESKEN. ROBBIE.
Kukkakimppu.
Kaksi kappaletta centimellä.
Lumikelloja.
Jumalan jäätyneitä kyyneliä.
Otan ne kaikki.
Mikä sinun nimesi on?
Jean.
Jean?
Istu alas.
Ota ryyppy lämmikkeeksi.
Ei täällä.
Mutta voitte tarjota yhden myöhemmin
Calisayassa, jos haluatte.
Olin ennen hyvin kuuluisa.
Niinkö?
Milloin se oli?
Et usko minua, mutta se on totta.
Olin niin kuuluisa,
että minut laskettiin kerran kaivokseen
ämpärissä.
Kaivokseen?
Minkä takia?
Rakkaat kaivostyöläiset olivat kutsuneet minut päivälliselle.
Juuri niin.
Matkustin pitkin ja poikin
Amerikkaa.
Omalla junalla.
Junan sisäpuoli oli verhoiltu vihreällä marokkolaisella nahalla.
Terveydeksi!
Hän heräsi!
Missä minä olen?
Ja kuka sinä olet?
Olette Clignancourtissa.
Minä olen Jean. Tässä on veljeni Leon.
Erittäin hauska tutustua, monsieur.
Anna rahaa.
Käyttäydy siivosti.
Aioin laittaa hänelle kananmunan.
Ei...
Olet kovin ystävällinen.
Missä lompakkoni on?
Niin...
Pelkäänpä, että eilisilta on vain hämärä muisto.
Pidän veljestäsi.
Hänen ei pitäisi olla täällä.
En ole nähnyt häntä viiteen vuoteen.
Sitten hän vain ilmestyi yhtäkkiä.
Aina Lillestä saakka.
Perhe.
Se on hyvin tärkeä.
Onko tuo teidän äitinne?
Oli.
Minulla on kaksi poikaa.
Mitä?
Ei mitään. Voi tätä päätäni.
Kerronko teille tarinan?
Olen melko hyvä kertomaan tarinoita.
Meillä ei ole aikaa tarinoille.
Meidän pitää tehdä töitä.
Ehkä jokin toinen kerta.
Ehkäpä.
En voinut olla kuulematta sanojanne.
Miten sanotaan "annat minulle rohkaisuryypyn"?
Hauska tutustua.
Robbie!
Pysähdy hetkeksi.
Oscar!
"Titania! Tääll', ylväs, kuutamossako sun tapaan?"
Minä se olen.
Miksi istut sateessa?
Olen käyttänyt kaikki rahani nuoruuteen ja kauneuteen,
joten en voi maksaa.
Auta minua.
Mennään sisään.
Pyhän Franciscuksen tavoin minut on naitu köyhyydelle.
Tosin minun tapauksessani avioliitto ei ole onnistunut.
Robbie, olet niin tuhma. Miten kauan olet ollut täällä?
Paljonko olemme velkaa?
Kaksitoista frangia?
- Voi luoja. - On ollut pitkä päivä.
Onko sinulla 12 frangia minulle vai ei, kultaseni?
Totta kai on.
Jälleen kerran jään sinulle velkaa.
Absinttia, deux.
Rakas Robbie, olen kaivannut sinua niin paljon.
Rankaisit minua vuoden hiljaisuudella.
Napoli oli katastrofi, kuten niin tarkkanäköisesti ennustitkin.
Tiedän pyytäväni aina sitä.
Saanko anteeksi sinulta?
Anteeksianto on amatööreille,
ja sinä, rakas Oscar, olet ammattimainen masokisti.
Sade lakkasi. Vien sinut kotiin.
Tuo on niin julmaa.
Ei kinastella kuin kaksi närkästynyttä sisäkköä.
Kiillotetaan arvokkuuttamme
kepeällä lörpöttelyllä meitä paremmista henkilöistä.
Bosie on kuuleman mukaan saanut 20 000 puntaa.
Hän saapuu ensi viikolla.
Ajattelin pyytää häneltä pientä palvelurahaa.
Miten pitkään olet täällä, Robbie?
Tapaan äitini Mentonissa tiistaina.
Lisää parafiiniruiskeita.
Miten viehättävää.
Ota Oscar mukaan. Hän näyttää mätämunalta hyytelössä.
Mitä tapahtui?
Sain myrkytyksen simpukasta viime viikolla, kun Robbie saapui.
Ihoni on ollut outo sen jälkeen.
- Varmaankin spitaalia. - Kiitos, kultaseni.
Puhutaan mieluummin sitä hilpeämmistä asioista.
Kuten isäsi kuolemasta.
Miten se sujui?
Enimmäkseen ongelmitta. Hän lipui tajuttomuuden rajamailla.
- Kuten elämässäkin. - Veljeni Percy
meni katsomaan häntä juuri ennen loppua.
Isä avasi silmänsä ja sylkäisi häntä päin.
Queensberryn säännöt.
Elin sentään vastustajaani kauemmin,
vaikka näenkin nälkää juuri tällä hetkellä.
Lusikoit suuhusi Newbergin hummeria.
Suurenmoinen herkku, ja tällä hetkellä valitettavan harvinainen.
Bosie-kulta, tästä pääsemmekin näppärästi kiusalliseen asiaan.
Älä pyydä rahaa. Minulla ei ole yhtään ylimääräistä.
Poikakulta, etkö perinyt juuri 20 000 puntaa?
Et kai halua nähdä minun joutuvan kadulle?
Kun kerran käyttäydyt kuin vanha prostituoitu,
ehkä sinä kuulutkin kadulle.
- Luojan tähden. - Älä sekaannu tähän.
- Tämä ei liity sinuun mitenkään. - Ikävä kyllä se liittyy.
Sen jälkeen kun Oscar lyöttäytyi sinun seuraasi Napolissa,
kaikki ovat katkaisseet välit häneen.
Constance on kuollut, pojat on viety häneltä,
niin sanotut ystävät hylkäsivät hänet,
ja nyt sinä, joka olet hänelle kaiken velkaa, käännät hänelle selän.
Olen kyllästynyt siihen, että minua syytetään
ahnaan keikarin itseaiheutetuista haavoista.
En ole rakastajani vartija. Jos hän haluaa syödä, hänen pitää tehdä töitä.
Mitä olet kirjoittanut viime aikoina?
Jälkiruokavaunu.
Näen katseesi kirkastuvan.
Mitä me otamme?
Robbie, sinulta puhkeaa peräpukama. Se oli vain ohimenevä idea.
- Kuten kaikki työsi. - Inhotat minua.
Luulet minun piittaavan.
Esitin sinulle kysymyksen, Oscar. Loimottaako liekki yhä?
Ei se tee niin.
Pitääkö minun hankkia sinulle ylellisyyttä,
kun sinä kompastelet bulevardilla anelemassa juomia?
Taivaan tähden...
Jotkut meistä joutuvat tekemään töitä!
Tule.
Reggie on paikalla, kun heräät, ja minä palaan tuota pikaa.
Oletko kertonut Bosielle?
En ole nähnyt häntä sen kammottavan lounaan jälkeen.
- Sinun täytyy. Jos jotain tapahtuu... - Ei tapahdu.
Onko se tosiaan tarpeen, tohtori Tucker? Oloni on mainio.
Toimimme mahdollisimman nopeasti.
Kloroformia! Vite!
Oscar, senkin vanha huijari.
Näytät olevan täysin kunnossa.
Tiedän. Eikö olekin uskomatonta?
Yksi myrkyllinen simpukka neljä kuukautta sitten,
ja olen ollut vähän väliä vuoteenomana sen jälkeen.
Poikakulta, senkin takana on pullo samppanjaa.
Avaa se. Juodaan malja sille, että tulit.
Ei oikeastaan pitäisi.
Ei tietenkään pitäisi.
Ylitit meren rakkaan ystävän takia.
Vuoteen alla on laseja.
Voi sinua raukkaa.
Kuulin, että kirjoitat uutta näytelmää.
Kyllä, tavallaan.
Robbie antoi ihania muistikirjoja, joihin raapustan kauniita ajatuksia.
Ikävä kyllä
niitä ei ole ollut yhtään tänä vuonna.
Kerron sinulle kamalan salaisuuden.
Äläkä kerro Robbielle, ole kiltti.
Olen myynyt näytelmän kolmelle eri henkilölle,
enkä ole kirjoittanut sanaakaan.
Enkö olekin kekseliäs?
Mikään ei vedä vertoja irlantilais- kerjäläiselle, joka pääsee vauhtiin.
Mitä sinä teet, kun koittaa aika toimittaa se?
Minä kuolen.
Synkät ajatukset halvaannuttavat minut.
Toisinaan mietin,
johtuuko se simpukasta?
Se voi olla jotain muuta.
Voi luoja.
Reggie, miksi Constance kuoli?
Miksi minusta on tullut näin hullu? Aivoni ovat murskautuneet.
Onko tämä...
Kuppa.
Mitä?
Näetkö, millaisessa helvetissä elän?
Robbie haluaa minulta näytelmän, mutta käyn painia sieluni kanssa.
- En voi kirjoittaa näytelmää. - Totta kai voit.
Ryhdistäydy nyt.
Lääkärin mukaan parin päivän päästä
voimme viedä sinut ajelulle.
Siitä tulee mukavaa.
Monsieur Melmoth!
Olemme olleet huolissamme teistä.
Onko madame Piquot'lla kaikki hyvin?
- Absinttia, trois. - Oscar.
Painu helvettiin, Reggie.
Vielä yksi juoma ennen kuolemaa.
Oletko nähnyt poikia?
He olivat täällä eilen.
Olen opettanut Mauricelle englantia,
mutta hän puhuu paljon sujuvammin rakkauden kieltä.
Voi, Maurice.
Missä olet ollut koko elämäni ajan?
- Oscar. - Saisinko huivin?
Paljon kiitoksia.
Täällä on jääkylmä.
Kiitos.
- Päästä irti! Reggie! - Riisutaan ne.
En tiennytkään, että piittaat.
Voi luoja, Reggie!
Nostatko minua vähän ylemmäksi, poikakulta?
Kuka se voi olla tähän aikaan?
Mikä miellyttävä yllätys.
Pojat!
Eikö meitä säästetä miltään?
Millaista elämä on bulevardilla?
Onko kaikki hyvin alamaailmassa?
Kuulimme, että olette sairas.
Kuoletteko te?
Jos kuolette, teidän pitää kertoa tarina loppuun.
Ja olette yhä velkaa meille kymmenen frangia.
Siinä näet, lisää velkojia meidän luetteloomme.
Kuolen yli varojeni.
Rakkaat pojat,
saatte kyllä tarinanne.
Saamme samppanjaa,
kokaiinia
ja ehkäpä viimeisen malvanvärisen hetken minulle...
Vitsailin vain.
Mihin jäinkään?
Kaksi smaragdia.
Oscar!
Kaksi smaragdia.
On talvi,
sanoi pääskynen.
Egyptissä aurinko on lämmin.
Toverini rakentavat pesää
Baalbekin temppelissä,
ja vaaleanpunaiset ja valkoiset kyyhkyt katselevat heitä
kujertaen pehmeästi toisilleen.
Rakas prinssi,
minun on jätettävä sinut,
mutta en koskaan unohda sinua.
Ensi keväänä
tuon sinulle kaksi kaunista jalokiveä
niiden tilalle, jotka annoit pois.
Reggie, himmennä kaasulamppua.
Pikku pääskynen,
sanoi onnellinen prinssi.
Alhaalla aukiolla
seisoo pieni tulitikkupoika.
Hänen tulitikkunsa ovat pudonneet katuojaan,
ja ne ovat pilalla.
Hänen veljensä pieksee hänet,
jos hän ei tuo kotiin rahaa,
ja hän itkee.
Hänellä ei ole kenkiä
tai sukkia,
ja hänen pieni päänsä on paljas.
Ota smaragdisilmäni
ja anna ne hänelle,
niin hänen veljensä ei piiskaa häntä.
Sitten pääskynen palasi prinssin luokse.
Olet nyt sokea, se sanoi,
joten pysyn aina luonasi.
Sitten tuli lumi,
ja lumen jälkeen tuli pakkanen.
Viimein pääskynen tiesi,
että se kuolisi.
Sillä oli juuri tarpeeksi voimaa
lentääkseen vielä kerran prinssin olalle.
"Hyvästi, rakas prinssi", se sanoi hiljaa.
"Olen iloinen, että lähdet Egyptiin", sanoi onnellinen prinssi.
En lähde Egyptiin.
Vaan kuoleman taloon.
Eikö kuolema ole unen veli?
Sitten se suuteli onnellista prinssiä huulille
ja putosi maahan kuolleena
hänen jalkojensa juureen.
Opetuslapset nukkuvat.
Loppu on lähellä.
Mainittiinko kuolinsyytä?
Ilmeisesti vakava vilustuminen.
Mitä kylvää, sitä niittää.
Ovatko
- hautajaiset täällä? - Eivät.
Hän näyttää halunneen tulla haudatuksi Pariisiin.
Tule pian kotiin, isä.
Huomenna.
Ja huomenna, ja huomenna.
- Oscar. - Reggie.
Katso. Pojat.
Mitkä pojat?
Maurice ja Bosie?
Olen pahoillani.
Olen hirvittävän pahoillani.
Niin monta murtunutta sydäntä.
He joutuvat elämään sen kanssa ikuisesti ja aina.
Maailma ilman loppua.
Eilen hän luuli, että olin tarjoilija.
- Entä tänään? - En tiedä.
Hän ei ole puhunut.
Lääkäri sanoi, ettei hän elä kahta vuorokautta kauemmin.
Oletko kutsunut papin?
- En. Pitäisikö? - Minä kutsun sitten.
Minun täytyy kertoa, isä,
että kuolemaisillaan oleva on ollut hyvin tunnettu kirjallisuuspiireissä.
Sillä ei ole mitään merkitystä Jumalalle, herra Ross.
Hänellä on kovin vähän aikaa lukea,
kun syntiset tukkivat tien helvettiin.
Mikä teidän ystävänne nimi on,
joka tulee kotiin niin myöhään ja silti
janoaa Herramme pyhää verta?
- Oscar Wilde. - Herranjestas.
Onko herra Wilde ilmaissut halunsa viimeiseen voiteluun?
Ehdottomasti, silloin kun hän pystyi vielä puhumaan.
Onko hän kirkon jäsen? Eikö hän ole protestantti?
Hänen oli tarkoitus olla katolilainen.
Ei hätää, poikani. Älkää olko huolissanne.
Kyllä me hoidamme sen. Minulla on kaikki tarvittava mukana.
Ellei sitten tarvita manaamista.
Yritin vain vitsailla hieman.
Ehdimme ajoissa.
Hyvää iltaa, herra Dupoirier. Kaipasimme teitä sunnuntaina.
Oscar, kuuletko sinä? Tässä on isä Dunne.
Siirry, Reggie.
Isä Dunne on valmis ottamaan sinut kirkon jäseneksi
ja antamaan sinulle synninpäästön,
mutta sinun pitää nousta istumaan ja kuunnella.
Älkäähän nyt, herra Ross.
Aina on aikaa
synnintunnustukselle.
Ei ole mitään syytä kiirehtiä.
Kiitos.
Hyvää iltaa, herra Wilde. Olen isä Cuthbert Dunne.
Sanon pari asiaa teille,
mutta minun pitää tietää, että ymmärrätte ne.
Pienikin merkki riittää.
Mainiota.
Polvistutaan rukoilemaan.
Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen.
Aamen.
Herra,
armahda palvelijaasi Oscaria.
Anna hänelle hänen syntinsä anteeksi.
Tutkiskelkaa omaatuntoanne.
Jumalan ja ihmisen välillä ei ole mitään salaisuuksia.
Puhukaa Hänelle.
Missä menetitte yhteyden Jumalaamme?
Clapham Junctionissa.
Jeesus ristiinnaulittiin Golgatalla,
jotta syntimme annettaisiin anteeksi.
Kastan sinut Isän
ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen.
Vaikka minä vaeltaisin pimeässä laaksossa,
minä nostan silmäni vuoria kohti:
mistä tulee minulle apu?
Eikö se ollutkin kaunista?
Olemme hyvin kiitollisia.
Ei kestä.
On suuri kunnia tavata niin arvostettu kirjailija.
Jos tarvitsette minua, herra Dupoirier tietää, mistä minut löytää.
Tästä tulee kaunis päivä.
Jatkakaa vain, herra Wilde.
Niinpä onnellisen prinssin patsas kaadettiin.
"Koska se ei ole enää kaunis tai hyödyllinen",
sanoi yliopiston taideprofessori.
Sitten patsas sulatettiin uunissa.
"Onpa kummallista",
sanoi sulattamon työläisten esimies.
"Tämä rikkoutunut lyijysydän ei sula.
"Meidän täytyy heittää se pois."
He heittivät sen roskatunkiolle, jossa kuollut pääskynen lepäsi myös.
Luojan tähden, Bosie. Ole hiljaa!
Et ymmärrä sitä, mutta miten voisitkaan ymmärtää?
Ymmärtää mitä?
Rakkautta, jonka jaoimme Oscarin kanssa.
Et koskaan jakanut mitään kenenkään kanssa.
- Olet niin helvetin itsekäs. - Robbie...
- Missä olit, kun hän oli kuolemassa? - Tässä sitä taas ollaan.
Et koskaan voinut hyväksyä sitä, että Oscar rakasti minua eikä sinua.
Eihän hän rakastanut, vaikka yritit kuinka.
Ja kuinka sinä yrititkään.
Bosie!
Mitä sinä teit?
Luojan tähden!
Senkin halpamainen rumilus!
Tiedätkö, mitä Oscar ajatteli sinusta?
Hän piti sinua hyödyllisenä tylsimyksenä!
Kun historiaa katsotaan taaksepäin, ei nähdä sinua.
Vaan hänet ja minut.
Olet pelkkä alaviite, senkin tylsä kusipää!
"Tuo minulle kaksi arvokkainta asiaa kaupungista",
sanoi Jumala yhdelle enkelilleen.
Enkeli toi hänelle lyijysydämen ja kuolleen linnun.
"Olet valinnut oikein", sanoi Jumala,
"sillä Paratiisin puutarhassa tämä pieni lintu laulaa ikuisesti,
"ja kultaisessa kaupungissani onnellinen prinssi ylistää minua."
Robbie maksoi Oscarin velat ja omisti loppuelämänsä
ystävänsä työn ja maineen elvyttämiseen.
Hän kuoli vuonna 1918. Hänen tuhkansa on haudattu Oscarin kanssa.
Bosie kuoli köyhänä ja yksinäisenä vuonna 1945.
Homoseksuaalisuudesta tuomittujen 75 000 miehen ohella
Oscar armahdettiin vuonna 2017.
Kirjailija!
Se on unelma.
Tekstityksen käännös: Ilse Rönnberg